Державна податкова служба України

Головне управління ДПС у Дніпропетровській області
49005, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, 17-А
тел.: 056-374-31-22

5далі - ПКУ

ОТРИМАЛИ ДОХОДИ
У 2019 РОЦІ – ЗАДЕКЛАРУЙТЕ ЇХ ТА СПЛАТІТЬ ПОДАТКИ!

11 серпня 2020 року

Офіційний вебпортал Державної податковоїї  служби України: tax.gov.ua  
Інформаційно-довідковий департамент ДПС України: 0-800-501-007 
Гаряча лінія ДПС України «Пульс»: 0-800-501-007 (напрямок  «4»)
Кваліфікований надавач електронних довірчих послуг: 
0-800-501-007 (напрямок «2»)

4

2

3
Головне управління ДФС у Дніпропетровській області інформує. Відповідно до                п.п. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України від    02 грудня 2010 року № 2755-VI зі змінами та доповненнями (далі – ПКУ) плата за землю – обов’язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.
Згідно з п.п. 14.1.136 п. 14.1 ст. 14 ПКУ орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності – обов’язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (далі – орендна плата).
Підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки (п. 288.1 ст. 288 ПКУ).
Платником орендної плати є орендар земельної ділянки, об’єктом оподаткування – земельна ділянка, надана в оренду (пп. 288.2, 288.3 ст. 288 ПКУ).
Згідно з частинами першою – другою ст. 8 Закону України від       06 жовтня 1998 року № 161-XIV «Про оренду землі» із змінами та доповненнями орендована земельна ділянка або її частина може передаватися орендарем у суборенду без зміни цільового призначення, якщо це передбачено договором оренди або за письмовою згодою орендодавця (крім випадків, визначених законом). Якщо протягом одного місяця орендодавець не надішле письмового повідомлення щодо своєї згоди чи заперечення, орендована земельна ділянка або її частина може бути передана в суборенду.
Умови договору суборенди земельної ділянки повинні обмежуватися умовами договору оренди земельної ділянки і не суперечити йому.
Відповідно до п. 288.6 ст. 288 ПКУ плата за суборенду земельних ділянок не може перевищувати орендної плати.
Оскільки плата за землю справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (іншої форми не передбачено), а платником орендної плати є орендар земельної ділянки, то юридична особа (фізична особа – підприємець), що орендує земельну ділянку та уклала договір суборенди на цю земельну ділянку, сплачує орендну плату за зазначену земельну ділянку та подає відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію з плати за землю.

Головне управління ДПС у Дніпропетровській області нагадує, що для громадянам, які відповідно до Податкового кодексу України (далі – ПКУ) зобов’язані подати податкову декларацію про майновий стан і доходи (далі – Декларація) за 2019 рік, граничний день її подання – 30 червня 2020 року.
Звертаємо увагу, що обов’язок стосовно подання Декларації виникає у платників податків – фізичних осіб при отриманні протягом звітного (податкового) року доходів, з яких не було утримано податок на доходи фізичних осіб (далі – ПДФО):
- від особи, яка не є податковим агентом, крім випадків прямо передбачених ПКУ (п.п. 168.2.1 ПКУ);
- від надання майна в лізинг, оренду або суборенду (строкове володіння та/або користування), якщо орендар є фізичною особою, яка не є суб’єктом господарювання (підпункти 164.2.5 та 170.1.5 ПКУ);
- від операцій з майном відповідно до статей 172 – 173 ПКУ (відчуження майна) (п.п. 164.2.4 ПКУ);
- від операцій з інвестиційними активами (п.п. 170.2.1 ПКУ);
- з іноземних джерел (підпункти 168.2.1 та 170.11.1 ПКУ);
- від успадкування чи отримання в дарунок коштів, майна, майнових або немайнових прав від осіб, які не є членами сім'ї першого та другого ступеня споріднення (п. 174.3 ПКУ);
- від відчуження рухомого майна за ухвалою суду, згідно з якою прийнято рішення про зміну власника та перехід права власності на рухоме майно (п. 173.4 ПКУ);
- від відчуження нерухомого майна за рішенням суду про зміну власника та перехід права власності на нерухоме майно (п. 172.5 ПКУ);
- у вигляді основної суми боргу (кредиту), прощеного (анульованого) кредитором у разі якщо його сума перевищує 25 % однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року (п.п. «д» п.п. 164.2.17 ПКУ) (у 2019 році – 1 043,25 грн =                 4 173,00 грн х 25 %);
- у вигляді суми заборгованості, за якою минув строк позовної давності у сумі, що перевищує 50 відсотків місячного прожиткового мінімуму, діючого для працездатної особи станом на 1 січня звітного податкового року (п.п. 164.2.7 ПКУ) (у 2019 році – 960,50 грн =       1 921,00 грн х 50 %);
- у вигляді благодійної допомоги у сумі, що перевищує 500 розмірів мінімальної заробітної плати (п.п. «б» п.п. 170.7.8 ПКУ) (у 2019 році –                          2 086 500,00 грн = 4 173 грн х 500);
- у вигляді цільової благодійної допомоги, не використаної та не поверненої благодійнику в строки, визначені законодавством (п.п. 170.7.5 ПКУ);
- у вигляді нецільової благодійної допомоги, якщо загальна сума такої допомоги перевищує у 2019 році  2 690,00 грн (п.п. 170.7.3 ПКУ);
- від продажу власної продукції тваринництва, якщо їх сума сукупно за рік перевищує 50 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року (п.п. 165.1.24 ПКУ) (у 2019 – 208 650 грн = 4 173 грн х 50);
- від продажу власної сільськогосподарської продукції у разі якщо розмір земельних ділянок перевищує 2 га (п.п. 165.1.24 ПКУ);
- суми винагород та інших виплат, нарахованих (виплачених) відповідно до умов цивільно-правового договору при отриманні зазначених доходів від фізичних осіб – платників єдиного податку четвертої групи (п.п. 164.2.2 ПКУ);
- з джерелом їх походження в Україні та іноземні доходи, що отримуються іноземцем, який у звітному (податковому) році набув статусу резидента України (п.п. 170.10.4 ПКУ);
- інші доходи, крім зазначених у статті 165 ПКУ (п.п. 164.2.20 ПКУ).
Слід зазначити, що несвоєчасне подання Декларації є підставою для застосування до платника податків адміністративної та фінансової відповідальності.
Водночас, згідно з п. 521 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПКУ за порушення податкового законодавства, вчинені протягом періоду з 01 березня по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), зокрема, за неподання або несвоєчасне подання платником податків податкових декларацій (розрахунків), а також іншої звітності штрафні санкції не застосовуються. 
Крім того нагадуємо, що відповідно до Закону України від 17 березня 2020 року   № 533-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» із змінами строк сплати податкових зобов’язань, визначених платником ПДФО за результатами декларування доходів, отриманих у     2019 році, продовжено. Так, граничний термін сплати податкових зобов’язань з ПДФО та військового збору за 2019 рік – 30.09.2020.
Нормами п. 179.1. ст. 179 ПКУ встановлено, що платник ПДФО зобов’язаний подавати річну податкову декларацію про майновий стан і доходи відповідно до ПКУ.
Отже фізичним особам, які зобов’язані подати річну податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2019 рік і ще не подали таку Декларацію, необхідно виконати свій конституційний обов’язок – задекларувати отримані протягом           2019 року доходи та сплатити ПДФО і військовий збір.